Словник української мови (1927)/зрадитися
◀ зрадити | Словник української мови З зрадитися |
зраділий ▶ |
|
Зра́дитися, джуся, дишся, гл. 1) Посоветовавшись, решить. Зрадились, щоб піти до попа. О. 1862. VI. 59. 2) Изменить себе. Слово встречено только в «Ужинку» Гатцука (стр. 350. Ном. № 8772): Хоч кохання не зрадиться, та череві (?) завадиться.