Словник української мови (1927)/знеохотити
◀ знеохочення | Словник української мови З знеохотити |
знеохочувати ▶ |
|
Знеохо́чувати, чую, єш, сов. в. знеохо́тити, хо́чу, тиш, гл. Обезкураживать, обезкуражить, лишить охоты, желания. Желех.
◀ знеохочення | Словник української мови Борис Грінченко З знеохотити |
знеохочувати ▶ |
|
Словник української мови — З
знеохотити
Борис Грінченко
1927
Знеохо́чувати, чую, єш, сов. в. знеохо́тити, хо́чу, тиш, гл. Обезкураживать, обезкуражить, лишить охоты, желания. Желех.