Словарь української мови (1924)/каламутити
◀ каламута | Словарь української мови К каламутити |
каламутитися ▶ |
|
Каламу́тити, му́чу, тиш, гл. 1) Мутить, возмущать. А що се ти, собачий сину, тут каламутиш берег мій? Гліб. 2) Смутить, смутьянить, возмущать людей.