![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8f/%D0%9C%D0%B0%D1%80%D0%BA%D0%BE_%D0%92%D0%BE%D0%B2%D1%87%D0%BE%D0%BA._%D0%9A%D0%B0%D1%80%D0%BC%D0%B5%D0%BB%D1%8E%D0%BA_%28%D0%9F%D0%BE%D0%BB%D1%82%D0%B0%D0%B2%D0%B0%2C_1917%29_-_%D1%81.3.jpg/400px-%D0%9C%D0%B0%D1%80%D0%BA%D0%BE_%D0%92%D0%BE%D0%B2%D1%87%D0%BE%D0%BA._%D0%9A%D0%B0%D1%80%D0%BC%D0%B5%D0%BB%D1%8E%D0%BA_%28%D0%9F%D0%BE%D0%BB%D1%82%D0%B0%D0%B2%D0%B0%2C_1917%29_-_%D1%81.3.jpg)
Хто бував на Україні? Хто знає Україну?… Хто бував і знає, той нехай згадає, а хто не бував і не знає, той нехай собі уявить, що там скріз білі хати у вишневих садках, і весною… весною там дуже гарно, як усі садочки зацвітуть і усі соловейки защебечуть. Скількі соловейків тоді щебече — і злічити здається, не можна!… Одного разу, у дорозі, вилучилося мені заночувати на селі, у маленькій такій хатці, у вишневім садочку. Приїхали ми пізно ввечері і зараз спати полягали. На селі хутенько, як сонечко закотилось, помовкли голоси і рух усякий помер. Усе округи дуже тихо було; чутно тільки — шорошать листя під віконечком, та леління води річкової коло млина, та десь недалечко хтось потихесеньку дитину люляв, — і очі стулялися. І вже почало снить і марить, що бистра річка, що як минали — в очі лиснула, приливає