нуло три роки — і Франка оддали в гімназію. І тут з мужицьким сином повторюється та ж сама історія, що і в нормальній школі. На Франка не звертають уваги, він цілий рік сидить десь в кутку, на „ослячій лаві“ та довбає пальцями у стінах діри. Та незабаром він знов займає перше місце і вже не кидає його за весь гімназіяльний курс. Науки шкільноі Франко не любив. Зате читав. Шевченкового „Кобзаря“ вивчив на пам'ять, а як став старшим, книжка зовсім захопила його. Він читав все, що попадало під руки, без плану, без сістеми: Шекспіра, Шіллера, Клопштокаі Гете, Гейне, Гомера, Софокла, біблію, а з українських авторів — Стороженка, Марка-Вов-ч ка, Куліша, Руданського, Мирного. Любов до книжки виявляється і в тому, що з шостоі кляси Франко починає збірати свою бібліотеку — і за три роки заповняє велику шафу європейськими класіками. Перші спроби писати — віршом і прозою, — відносяться ще до тих часів, коли Франко був у гімназіі. Тоді ще почав він збірати народні пісні. Коли, скінчивши гімназію в 1875 році молодий Франко іхав до Львівського університету, в його літературному багажі було все: і любовні вірші, і драми, оповідання і переклади Софокла, Гомера, „Уріель Акоста“ Гуцкова, Краледворська рукопись і т. и.
Сторінка:Коцюбинський М. Іван Франко (реферат). 1908.djvu/9
Цю сторінку схвалено
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/41/%D0%9A%D0%BE%D1%86%D1%8E%D0%B1%D0%B8%D0%BD%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D0%9C._%D0%86%D0%B2%D0%B0%D0%BD_%D0%A4%D1%80%D0%B0%D0%BD%D0%BA%D0%BE_%28%D1%80%D0%B5%D1%84%D0%B5%D1%80%D0%B0%D1%82%29._1908.djvu/page9-1024px-%D0%9A%D0%BE%D1%86%D1%8E%D0%B1%D0%B8%D0%BD%D1%81%D1%8C%D0%BA%D0%B8%D0%B9_%D0%9C._%D0%86%D0%B2%D0%B0%D0%BD_%D0%A4%D1%80%D0%B0%D0%BD%D0%BA%D0%BE_%28%D1%80%D0%B5%D1%84%D0%B5%D1%80%D0%B0%D1%82%29._1908.djvu.jpg)