за все, що накипіло з давних давен на душі і розпалювало сувору ненависть козацьку. Молодий, але сильний духом гетьман Остряниця став на чолї всеї безчисленної козацької сили. Разом з ним був старий, бувалий товариш його й порадник Гуня. Вісїм полковників вели дванайцятьтисячні полки. Два ґенеральні осаули і ґенеральний бунчучний їхали за гетьманом. Ґенеральний хорунжий орудував головною хоругвою; багато инших хоругов маяло в далинї; бунчукові товариші несли бунчуки. Багато було ще всякої військової старшини: обозних, військових товаришів, полкових писарів, а з ними пішого й кінного війська; майже стільки, скільки було реєстрових козаків, набрало ся й добровольцїв. З усїх усюдів піднялось козацтво: від Чигирина, від Переяслава, від Батурина, від Глухова, з низу Днїпра і з усїх його верхів і островів. Безлїч коний та безконечна валка возів тягнула ся полями. І поміж тими козаками, поміж усїма полками найчільнїйший був один полк і полковником йому був Тарас Бульба. Все давало йому перевагу над иншими: і старі лїта, і бувалість, і вміннє кермувати своїм військом, і надзвичайна ненависть до ворога. Навіть самим козакам здавалась уже надто великою його безпощадна лютість і жостокість. Тільки вогонь та шибеницю призначала його
Сторінка:Гоголь М. Тарас Бульба (1918).djvu/191
Ця сторінка вичитана
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/%D0%93%D0%BE%D0%B3%D0%BE%D0%BB%D1%8C_%D0%9C._%D0%A2%D0%B0%D1%80%D0%B0%D1%81_%D0%91%D1%83%D0%BB%D1%8C%D0%B1%D0%B0_%281918%29.djvu/page191-1024px-%D0%93%D0%BE%D0%B3%D0%BE%D0%BB%D1%8C_%D0%9C._%D0%A2%D0%B0%D1%80%D0%B0%D1%81_%D0%91%D1%83%D0%BB%D1%8C%D0%B1%D0%B0_%281918%29.djvu.jpg)