Словник української мови (1927)/зять
◀ зятній | Словник української мови З зять |
зятько ▶ |
|
Зять, тя, м. Зять. Хвали, мати, того зятя, що я полюбила. Мет. 72. *Зять любить взять. Кон. III. 80. Ум. Зя́тенько, зя́течок. Я ж тобі, зятеньку, рідная свість. Грин. III. 485.