Словник української мови (1927)/зразу
◀ зразок | Словник української мови З зразу |
зразцевий ▶ |
|
Зра́зу, нар. 1) Сразу, вдруг; с самого начала. Захоч — і вродиться все зразу. Котл. Ен. VI. 85. Ми тільки що наткнулись, він так таки зразу і почав лаятись. Новомоск. у. *2) Сначала. Не знали в першій хвилі, що сказати і починати. Тому мовчали зразу. О. Кобил. «В нед.».