Словник української мови (1927)/зміркувати
◀ змірковувати | Словник української мови З зміркувати |
зміркуватися ▶ |
|
Змірко́вувати, вую, єш, сов. в. зміркува́ти, ку́ю, єш, гл. Соображать, сообразить. К. Іов. 45. Зміркували, зрахували, що з козака буде. К. Досв. 163.